Stray!
In the cold breeze, that I walk along...
The memories of generations burn within me.
Been forever, since I cried the pain and sorrow...
I'll live and die, proud of my people gaining.
I'm here standing at the edge...
And staring up at where the moon should be.
Stray!
No regrets 'cause I got nothin to lose.
Ever...
Ever... stray!
So I'm gonna live my life as I choose.
Until I fall, stray!
Stray!
Гладен съм...
Умирам от глад.
Чудя се откога не сме яли...
Не знам... Бих казал, че към три дни.
Не сме яли от толкова време?
Да, нито хапка.
Колко мислите, че ще я караме без храна?
Не знам... Може би още три дни.
Ще спрете ли да хленчите?
Минали са само три дни.
Но ако бяхме останали в града, все нещо щяхме да намерим.
Ако се радвате на лунната светлина, ще издържите още малко.
Пътувам съм цял месец по този начин.
Месец?
Снегът скоро ще се разтопи.
Когато това стане, луната ще изгрее.
Или бихме могли да се изядем помежду си.
Ще започнем с кутрето, последван от дебеланкото.
Защо Киба не е в менюто?
Защото тоя не става за ядене.
Престани!
Държите се така само защото сте гладни.
Чудя се откъде ли се е взела...
Напълно сама на такова място.
Ще го ядеш ли?
А ти няма ли?
Доста е добро.
Обаче е малко по-твърдо от хамбургер.
Хайде, Цуме, вземи си и ти.
Нали знаеш, че ни остава още много път?
Много път? И на къде сме тръгнали по-точно?
Да не би към "Рая"?
Или към мястото, където цъфтят Лунните цветя.
Цуме...
Чудя се как ли изглежда Рая?
Това е страхотно място.
Има цветя навсякъде... и има изобилие от храна!
Също така гъмжи от красиви момичета.
Наистина ли?
Естествено!
Поне се надявам да е така.
Какво...
Раят не е нещо повече от слух, за който няма никакви доказателства.
Най-вероятно е нечия мечта.
Тогава защо дойде с нас?
Не можем да сме сигурни, докато не го потърсим!
Колко може да издържите и да вярвате на този?
Докъде искате да стигнете, следвайки го към място, което не съществува.
Не мога повече да ви трая.
Цуме!
Къде си мислиш, че отиваш?
Да поогледам за Ада.
Прави каквото искаш.
Киба!
Само че твоите "правила" не важат тук.
Такива като тебе, които си мислят, че са видели всичко, наистина ме вбесяват!
Цуме!
Но ние тъкмо бяхме станели приятели.
Върви си играй на приятелчета с някой друг.
Като че ли той е най-незрял от всички ни.
Но аз харесвам Цуме.
Трябва да поговоря с него!
Хей! Изчакай ме, Цуме!
Защо си толкова ядосан?
Върни се при нас.
Млъквай!
Опасно е да се разделяме.
Бяхме разделени от Цветето.
Но...
Разкарай се!
Не ме следвай.
Цуме!
Хей!
Цуме!
Хей!
Цуме!
За малко да застреля момчето пред очите ми.
Говориш прекалено високо.
Този човек е невъзможен.
Настоява, че онези момчета са вълци и не чува и думичка от това, което му говоря.
Хъб, искам да те помоля нещо.
Поливай растенията в апартамента,
докато ме няма.
Докато те няма?
Ще си взема почивка.
Няма да ме има за известно време.
Но защо точно сега? Вече по-добре ли си?
Точно за това ще си взема почивка.
Ами онова момиче?
Тя дори те накара да пожертваш личния си живот...
Няма да липсвам на никого.
Нито в лабораторията, нито никъде.
Шер...
Питам се дали има смисъл от това, което правех досега...
Просто всичко изглежда като илюзия.
Кое от това, което виждам е реалност?
Не исках разговорът да стане толкова сериозен.
Вълците може и наистина да съществуват.
Хъб...
Шер, онова куче, което видяхме...
Спри.
Само ме изслушай.
Възможно е дори да са повече!
Престани вече.
Сега не искам да мисля за това.
Тръгвам си.
Сега ли?
Благодаря за вечерята.
Хей, ч-ча-кай, Шер!
Добре ли си? - Не се приближавай!
Скачай!
Но...
Какво е това?
Откъде да знам?!
Цуме!
Мамка му... това място смърди.
Просто забрави за него.
Не е необходимо да идва и той.
Все пак те се озоваха по случайност на пътя ни.
Същото се отнася и за теб.
От този Цуме... усещам опасни вибрации.
Той е най-големият късметлия сред нас.
Дори когато се опитваш да обвиниш някого, различно е когато няма кого.
Наистина късметлия.
За бога, какво ти се е случило?
Винаги говориш така, все едно знаеш всичко...
Какво ти се случило в миналото?
Нищо.
Изобщо нищо.
Хей!
Хей... надушваш ли нещо?
Какво е това?
Тук сигурно е било военна база.
Хей, Киба, почакай!
Ама честно...
Стига!
Не ме пипай.
Какво стана с онова?
Не идва.
Мисля, че му се изплъзнахме някак.
Целият си покрит с белези...
Този белег на гърдите... много е як!
Чудя се какво стана с Киба и Хиге...
Сигурно се безпокоят за нас.
Не вярвам на никого.
Затова и никой не ми вярва.
Така всичко е просто и ясно.
Аз... те харесвам.
Мамка му!
Не го прави, Цуме!
Ще умреш!
Тогава поне ще имаш какво да ядеш!
Не ставай смешен!
Аз ще съм примамка!
Използвай момента да се измъкнеш!
Недей!
Довери ми се.
Цуме!
От тук!
Тук няма вази...
Добре ли си?
Само драскотини.
Сигурно ме занасяш, честно...
Въпреки че беше само за момент, помислих си, че ще дойдете за нас...
Не разчитай на нас следващия път.
Не съм ви молил да идвате.
Поради каква причина... рискува толкова много?
И не ми казвай, че е било защото сме приятели.
Беше просто... инстинкт.
Scars in the Wasteland
Превод: ckitnik
Been a long road to follow
Been there and gone tomorrow
Without saying goodbye to yesterday
Are the memories I hold still valid?
Or have the tears deluded them?
Maybe this time tomorrow
The rain will cease to follow
And the mist will fade into one more today
'cause the road keeps on telling me to go on
Something is pulling me
I feel the gravity of it all
Следва
Не се живее като гладуваш постоянно.
На човек му е нужно приключение и романс!
И има един мъж, който живее, за да обича.
Fallen Wolves